\section{\emph{Piisaminhäntä} -- kahden kanavan melontaseikkailu}

\emph{Kuusi rohkeaa rusakkoa tarttui meloihin ja selätti Vesijärven, 
Päijänteen ja Ruotsalaisen kajakeilla säitä uhmaten. Paljon ehti tapahtua 
yli seitsemänkymmenen kilometrin reitillä Lahdesta Heinolaan. Kajakkikuntaan 
lukeutui kaksi yksikkö- ja kaksi kaksikkokajakkia: Ahti ja Mikko meloivat 
yksiköissä kun taas Elias, Toivo, Tanguy ja Janne kaksikoissa. Kukin toimi 
vuorollaan navigaattorina ja melonnan aikana pidettiin kajakkikunnan yhteistä 
lokikirjaa. Tästä jutusta pääset lukemaan toimitetun version vesimatkan 
lokikirjasta!}

\emph{Melonnan esikuvana toimi partio"-ohjelman 
\emph{Majavanhäntä}"-kaukoretkimerkki, joka olisi edellyttänyt vähintään 
kuusipäiväistä, sadan kilometrin melontaa, jonka aikana kukin osallistuja 
olisi tehnyt oman harrastustutkimuksen valitsemastaan aiheesta. 
\emph{Piisaminhännässä} kukin osallistuja suoritti aluksi hyväksytysti 
verkossa Melamieskokeen, joka tutustutti osallistujan melontaretkeilyyn ja 
vesiturvallisuuteen. Kokeesta ja melonnasta yhdessä osallistujille jaettiin 
melojan merkki.}

\begin{multicols}{2}
\loki{1}{%
Teivaan satama (Lahti) -- Varjansaari (Asikkala), 23~km}{%
Ahti}{%
Tanguy}{%
Elias ja Janne}{%
Kuten monen muunkin tapahtuman \emph{Piisaminhäntä}"-melonnan lähtö oli 
Rautatentorin ''Kompassiaukiolta'', jonne rusakot kokoontuivat aikaisin 
maanantaiaamuna. Junamatkalla Lahteen ehdittiin tutustua merikarttoihin ja 
melonnan suunniteltuun reittiin. Myös säätiedotusta seurattiin aktiivisesti. 
Lahdessa lyhyt kävely rautatieasemalta satamaa kohti kulki ohi lukuisten 
''erikoisliikkeiden'', jotka huvittivat osallistujia. Kävellessä 
melonnanjohtajalle syntyi pieni epävarmuus siitä, minne Lahdessa 
vuokrakajakit toimitettaisiin: Vuokrasopimukseen oli merkitty Teivaan satama, 
jonka käyntiosoitteen Google Maps sijoitti Hollolan puolelle. 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami10}
\caption{Teivaan satamassa puettiin pelastusliivit ja aukkopeitteet päälle, 
otettiin melat käteen ja lähdettiin vesille.}
\end{figure*}

\begin{figure*}[p]
\thisfloatpagestyle{empty}
\vspace*{-1.5cm}
\makebox[\linewidth]{\includegraphics[width=\paperwidth]{assets/no_auto_compression/piisaminhanta1}}
\end{figure*}

Kajakit saapuivat kuitenkin oletettuun paikkaan ja ryhmäkuvan, kajakkien 
kuormaamisen ja ensimmäisen etapin läpikäynnin jälkeen päästiin viimein 
vesille. Tiistaiksi oli ennustettu vedenpaisumusta, joten ensimmäisenä 
päivänä päätettiin tehdä pidempi etappi. Osa osallistujista puki 
päälleen sadevarusteet tihkun vuoksi, mikä osoittautui virheeksi: meloessa 
tuli todella lämmin. 

Lokikirjamerkinnän mukaan liikkeelle lähdettiin kello 11.04 kohtalaiseen 
etelätuuleen eli myötätuuleen. Keli oli pilvinen. Ankkurin edustan karit 
kierrettiin mantereen puolelta jättäen länsimerkin länsipuolella kulkeva 
veneväylä vapaaksi -- vaikkakaan muita vesilläliikkujia ei vielä 
maanantaiaamuna oltukaan havaittu. 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami03}
\caption{Rantautuminen Selkäsaaren laituriin sujui kenenkään kastumatta, 
mutta kajakkien pakkausta vielä hiottiin.}
\end{figure*}

Osalle osallistujista tämä oli ensimmäinen pidempi melontaretki ja 
erityisesti kaksikkokajakissa melomiseen kesti tottua jonkin aikaa. Välimatkat 
kajakkien välillä kasvoivatkin alussa varsin suuriksi ja porukka otettiin 
kasaan Ruoriniemen suuren tuulikellon luona, jossa retkue orientoitui uudelleen.

Reitti kulki Kaksossaarien itäpuolelta Karjusaarta sivuten Selkäsaaren 
laiturille. Vesille lähtö Teivaan sataman luonnonrannasta oli sujunut 
ongelmitta, mutta laituriin rantautuessa sai olla jo tarkkana. Tässä 
vaiheessa lokikirjamerkinnän mukaan etelätuuli oli muuttunut navakaksi ja 
pilvipeite hieman ohentunut. Pientä ristiaallokkoa oli havaittavissa. Matkaa 
oli takana alle kuusi kilometriä ja jo nyt rakkosaldo oli kaksi. 

Osa melojista kiipesi Selkäsaaren kaksoislaavulle laittamaan lounasta ja osa 
pakkasi kajakkinsa kokonaan uudestaan. Vesillä liikkuessa hyttysiä ei 
liiemmin esiintynyt, mutta lounaspaikalla inisijöistä oli jo kiusaa. 
Lippukunnan varastolta löytyneistä vuosikerta"-hyttysmyrkyistä oli vain 
vähän apua -- vaikkakin haju oli erityisen voimakas. 

Lounasta syödessä kajakkikunta arvuutteli, mihin vesistöön melonnassa 
ylitettävät vesialueet kuuluivat. (Toim. huom. koko melontareitti kuuluu 
Kymijoen vesistöön, joka laskee Kymijokea pitkin Suomenlahteen. Kymijoen 
vesistön valuma"-alue on Suomen kolmanneksi suurin.) Ravittuina kajakkikunta 
palasi kulkupeliensä luokse jatkamaan matkaa.

Tuuli oli tyyntynyt kohtalaiseksi, kun Selkäsaarelta suunnattiin kohti 
Enonsaaren pohjoiskärkeä, josta edelleen jatkettiin suoraan pohjoiseen. 
Enonsaaren keittokatos, uimaranta ja kahvila jätettiin tällä kertaa väliin. 
Enonselkää ylitettäessä havaittiin lokikirjan mukaan melonnan ensimmäinen 
purjevene. (Voisihan sitä liikkua vain tuulen voimalla -- \emph{Kultainen 
ruori} on purjehtijoille tarkoitettu partion kaukoretkimerkki!)

Järvi muuttui vähän jokimaiseksi melojien lähestyessä Siikasalmea. 
Perämoottorilla varustettu kumivene ohitti melontaosaston Vesikiven kohdilla 
ja oletettavasti sama vene tuli myöhemmin heitä vastaan Oinassaaren 
tuntumassa. Komonselälle käännyttäessä aallokko oli jo olematon. 

\begin{figure*}[p]
\thisfloatpagestyle{empty}
\vspace*{-1.5cm}
\makebox[\linewidth]{\includegraphics[width=\paperwidth]{assets/no_auto_compression/piisaminhanta2}}
\end{figure*}

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami11}
\caption{Ensimmäisinä päivinä kaksikkokajakit kulkivat vähän jähmeästi, 
mutta melonnan edetessä alkoi niilläkin matkanteko sujua.}
\end{figure*}

Rekolanpohjan tuntumassa osasto päätti pitää lyhyen huoltoauton Suomen 
Meripelastusseura Lahden Järvipelastajien Komo"-laiturilla. Osa pysyi 
kajakeissaan, kun muut nousivat rantaan varsin huonokuntoiselle laiturille ja 
muiden muassa maistelivat erinomaiselta maistuvaa suodatettua järven 
pintavettä. Taukoillessa arvottiin myös tulevan yön leiripaikkaa, koska sen 
perusteella reitti määräytyisi Hännyssaaren länsi- tai itäpuolelta. 
Vaihtoehtoja olivat Hännyssaaren telttailualue ja keittokatos tai Varjansaaren 
laavu. Melojat päätyivät jälkimmäiseen vaihtoehtoon.

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami05}
\caption{Varjansaaren ranta oli kaislikon piilossa ja kajakit nostettiin maihin 
yöksi.}
\end{figure*}

Pian liikkeelle lähtemisen jälkeen aurinko tuli pilvien takaa esiin ja 
kajakkikunta pysähtyi ihastelemaan Salmenkallion pystysuoria kallioseinämiä 
iltapäiväauringossa. Vaikka kello oli jo 17.15, aurinko lämmitti ja melojat 
pysähtyivätkin pian toiselle tauolle pienen Koirasaaren puuston varjoon 
tutkimaan merikarttaa. Edessä oli Kajaanselkä, joka päätettiin ylittää 
sen itälaitaa pitkin. Horisontissa siinsivät korkeat rakennukset ja toinen 
Salpausselkä. Myös paikalliset olivat havahtuneet lämmenneeseen ilmaan ja 
Kultakallionkärjen kallioille oli ilmestynyt auringonottaja.

Tuuli tyyntyi tyystin saavuttaessa Varjansaaren laavulle -- tuuli oli melkein 
tyven. Laavua oli vaikea löytää runsaan kaislikon vuoksi, minkä vuoksi 
näkyvyys rantaan oli paikoin heikko. Johtokajakki tekikin muutaman kierroksen 
saaren rannassa ennen kuin laavu paikantui. Ennen kaislikkoon syöksymistä 
melojat kiinnittivät huomiota hauskaan pikkusaareen Varjansaaren 
koillispuolella. 

Rantautumisen jälkeen kajakit kannettiin maalle, tyhjennettiin ja 
käännettiin kallelleen yön ja aamun sateita ennakoiden. Kello oli 18.19 ja 
lokikirjamerkinnän mukaan kajakkikunnan rakkosaldo oli kasvanut taas yhdellä. 
Oli aika pistää leiri pystyyn ja syödä päivällistä -- kävivätpä 
jotkut myös kaislojen seassa uimassa. Puolitoistion sisäteltta ja 
vaelluskupoli pystytettiin laavun sisälle. Laavun katossa ollut reikä 
tukittiin tulentekopaikalta löytyneellä valurautaisella paistinpannulla. 
Kajakkikunta valmistautui tulevaan myrskyyn.}{%
Ilmatieteen laitoksen Sopenkorven (Lahti) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi 16--20~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus oli 
71--92~\%, pilvisyys puolipilvisestä pilviseen, näkyvyys 13--48~km ja 
sadekertymä 0~mm. Pulkkilanharjun (Asikkala) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi taas 16--17~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus 
oli 89--97~\% ja etelätuulta 1--3~m/s (puuskissa 3--6~m/s).}




\loki{2}{%
Varjansaari (Asikkala) -- Pernasaari (Asikkala), 6~km}{%
Tanguy}{%
Elias}{%
Elias ja Janne}{%
Tiistaipäivä valkeni pilvisenä ja ilmassa oli sateentuntua, ajoittain 
pientä tihkua. Päivän etapiksi uumoiltiin lyhyttä pyrähdystä Vääksyn 
kanavan läpi Pernasaaren laavukodalle. Aamupalan ja leirin purkamisen jälkeen 
vesille lähtöä viivytettiin tarkoituksella sateiden vuoksi. 
Lokikirjamerkinnän mukaan lähdettäessä oli luja pohjoistuuli ja kova 
merenkäynti. Kello oli 10.36.

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami06}
\caption{Tanguyn suuren kevytpeitteen alla oli hyvä pitää sadetta 
Kanavapuistossa ja kokkailla lounasta.}
\end{figure*}

Vääksyn edustan aallokko yllätti kajakkikunnan sen päästyä kaislikon 
läpi takaisin syvemmille vesille. Melojat puskivatkin Varjansaaresta suoraan 
vasta"-aaltoon pohjoiseen ja sitten Vääksyn kannaksen myötäisesti 
aallonsuojassa kaakkoon. Näkyvyys oli kohtuullinen ja kannaksella sijaitseva 
Kalmarinranta erottui hyvin. Suurikokoinen huvijahti ohitti melojat lähellä 
kanavansuuta. Ensimmäisinä kannaksen suojaan päässeet odottivat muita 
Kanavanniemen venesataman suojassa. 

Alkuperäinen idea oli rantautua jo Kalmarinrannan uimarannalle, mutta 
kanavansuussa kajakkikunta teki viime hetken muutoksen reittisuunnitelmaan. 
Uimarannalle rantautumisen sijaan melojat päättivät mennä kanavasta heti 
läpi. Sade oli aavistuksen yltynyt mutta ei vielä vedenpaisumustasoa. Siispä 
kajakkikunta meloi jahdin perään kohti kanavaa, jossa sulun nostosiltaa juuri 
nostettiin jahtia varten. 

Jahti meni sulkuun ensimmäisenä ja kajakit tulivat sen oikealle puolelle 
siistiin jonoon. Melojat pitivät sulun seinään kiinnitetyistä köysistä 
kiinni, kun sulun pumput käynnistyivät ja vedenpinta alkoi laskea -- noin 
kolme metriä, viisi kuutiota sekunnissa! Sulutus sujui mainiosti ja 
yllättävän nopeasti. Jahdin kapteeni antoi kajakkikunnan poistua sulusta 
ensimmäisenä. 

Kanavan virtaus joudutti matkaa, mutta kanavan pohjoissuulle saavuttaessa 
melojia kohtasi varsin kova Asikkalanselän yli puhaltavan tuulen ja 
vierasvenesataman aallonmurtajan aiheuttama ristiaallokko -- hui kauhistus! 
Seurue teki kirjaimellisesti u"-käännöksen ja meloi Kanavalahden sataman 
suojiin. Kevyenä kulkuvälineenä kajakki oli vähän kiikkerä aallokossa ja 
melominen oli raskasta.

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami14}
\caption{Kajakkikunta valmistautuu iltanuotiolle Pernasaaren kotalaavulla.}
\end{figure*}

Satamassa kajakit vedettiin maihin. Kajakkikunta päätti odottaa sateen ja 
tuulen tyyntymistä ennen Pernasaareen melomista. Vääksyssä vietettiinkin 
yli neljä tuntia. Tänä aikana käytiin täydentämässä ruoka- ja 
evästarpeita sekä syömässä lounasta Kanavapuistossa -- 
tonnikala"-nuudelia, nams. Sadetta pidettiin Tanguyn suuren kevytpeitteen alla. 
Puistosta liikahdettiin vasta kun aurinko pilkisti pilvien raoista. 

Satamassa kajakkikunta ilahtui rauhoittuneesta merenkäynnistä ja lähti kohti 
edessä siintävää Pernasaarta. Pohjoistuuli oli tyyntynyt kohtalaiseksi ja 
oli enää heikkoa kajakkikunnan saapuessa kotalaavulle. Sopivaa 
rantautumispaikkaa etsiessä kävi ilmi, että harmaalokki poikasineen tähysti 
saaren kummelin päällä. Kummelin takana ranta oli hyvin kallioista, joten 
melojat rantautuivat luonnonhiekkarannalle saaren kaakkoiskärkeen. 
Lokikirjamerkinnän mukaan kello oli 17.45.

Osa melojista siirtyi pystyttämään majoitteitaan, osa kävi uimassa ja osa 
keräsi mustikoita. Päivälliseksi nautittiin erilaisia grillisalaatteja ja 
tietenkin nuotiolla paistettuja grillimakkaroita. Joidenkin mielestä makkarat 
olivat kuitenkin väärältä valmistajalta, mikä lannisti tunnelmaa vain 
vähäsen, koska ''vedenpaisumuksesta'' oltiin selvitty.

Vielä ennen nukkumaanmenoa sovittiin aikaisemmasta lähdöstä aamulla, koska 
päivästä tulisi toinen yli kahdenkymmenen kilometrin melonta.}{%
Ilmatieteen laitoksen Sopenkorven (Lahti) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi kohtalaista vesisadetta, 13--15~°C lämmintä, ilman 
suhteellinen kosteus oli 81--95~\%, pilvisyys melkein pilvisestä pilviseen, 
näkyvyys 12--50~km ja sadekertymä 3~mm. Pulkkilanharjun (Asikkala) 
havaintoasemalla merkittiin melontapäivän sääksi taas 13--16~°C 
lämmintä, ilman suhteellinen kosteus oli 80--100~\% ja luoteistuulta 
4--10~m/s (puuskissa 5--12~m/s).}




\loki{3}{%
Pernasaari (Asikkala) -- Virtosaari (Asikkala), 20~km}{%
Elias}{%
Toivo}{%
Elias ja Janne}{%
Aamuaurinko paistoi liki pilvettömältä taivaalta melojien herätessä 
keskiviikkoaamuun. Kummelin läheisyydessä viihtyneet lokit olivat pitäneet 
huolen siitä, että ainakaan allekirjoittanut ei ollut saanut nukuttua 
kovinkaan monta tuntia. Raikas tuulahdus järveltä virkisti mieltä kummasti 
ennen kuin aamukahvi alkoi vaikuttamaan. 

\begin{figure*}[p]
\thisfloatpagestyle{empty}
\vspace*{-1.5cm}
\makebox[\linewidth]{\includegraphics[width=\paperwidth]{assets/no_auto_compression/piisaminhanta3}}
\end{figure*}

Aurinkorasvan laittamisen jälkeen Pernasaari jäi taakse ja melojat 
suuntasivat kokkansa kohti pohjoista. Lokikirjamerkinnän mukaan kello oli 8.35 
ja päivän tavoitteena oli Virtosaaren sauna. Asikkalanselän yli puhaltava 
tuuli nostatti hyvän aallokon retkueen suunnatessa kohti Valkeakallion 
loistoa, jonka luona pysähdyttiin hetkeksi valmistautuen selän ylitykseen. 
Järvi rauhoittui kuitenkin juuri sopivasti ja kajakit kulkivat kevyesti. Lyhyt 
pysähdys pidettiin Kaitasaarten välissä evästauon ja huoltotoimenpiteiden 
merkeissä, minkä jälkeen kurssi otettiin kohti pohjoista; melojat lipuivat 
siististi veneväylän oikeassa reunassa. 

Lempaanpohjan tienoilla kellui lokikirjamerkinnän mukaan ''iso botski'', 
luultavimmin kalastusalus. Lounastauko päätettiin pitää Herrainpöydän 
kummelin lähettyvillä, jonne maastokarttaan oli merkitty muistomerkki. Lounas 
maistui mainiosti, vaikka perunamuusi jäikin vähän sementtiseksi. Samalla 
Mikko ja Toivo kuivattelivat takamuksiaan. Herrainpöytä tarjosi jälkiruoaksi 
mustikoita, mutta karttaan merkittyä muistomerkkiä ei etsinnöistä 
huolimatta löydetty. (Toim. huom. Muistomerkki löytyy Maastotietokannasta ja 
se on ollut peruskartalla ainakin vuodesta 1994. Muita tietoja merkistä ei 
ollut helposti saatavilla.) Ohi lipuvat purjeveneet näyttivät 
majesteettisilta. 

Seuraavaksi vuorossa oli Kalkkisten kanava. Kanavansuu jäi vähän 
Kaunisniemen piiloon, mutta päättäväisesti jatkamalla kartan osoittamaan 
suuntaan se viimein löytyi. Sulutus ei kanavassa sujunut aivan yhtä hyvin 
kuin Vääksyssä. Ensinnäkin sulussa oli paljon enemmän muita veneitä 
samaan aikaan eikä ensikertalaisina kajakkikunnalla ollut varmaa tietoa 
siitä, missä kohtaa kanavassa ja sulussa tulisi odottaa. Virtaus kanavassa 
ennen sulkua oli voimakas. 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami07}
\caption{Mikko nauttimassa päiväkahvista Herrainpöydässä.}
\end{figure*}

Noin tunti myöhemmin (kello 14.15) kanavasta oltiin päästy läpi ja 
pidettiin lyhyt huoltotauko Iitulansaarten suojassa. Seuraavat pysähdykset 
olivat Ristikallion ja Peltoniemen tienoilla ennen kuin melottiin hienon 
Kalkkisten sillan ali. (Toim. huom. sillan alla näkyneet rakenteet ovat 
jäänteitä päättyneistä teistä, joita ennen yhdisti lossiyhteys.) 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami08}
\caption{Lippukunnan vaelluskupolin ulkoteltta oli täynnä kärpäsiä, mikä 
huvitti Ahtia ja Eliasta.}
\end{figure*}

Kajakkikunta katsoi että ruokatäydennykselle Kalkkisissa ei ollut tarvetta. 
Maisema muuttui jälleen vuonomaiseksi ja lokikirjaan merkittiin ''hienoja 
näkymiä ennen saunaa''. Samalla ihmeteltiin karttaan merkittyä Kymijokea 
kummastellen, onko tuo vain samanniminen vesistö vai meneekö Kymijoki todella 
tästä. (Toim. huom. teknisesti Kymijoen katsotaan alkavan jo 
Asikkalanselältä ja kulkevan Kalkkistenkosken läpi vuonomaisen lahden läpi 
Ruotsalaiseen.)

Sillan jälkeen veneliikennettä alkoi esiintyä yhä enemmän ja melojat 
pääsivät toistuvasti kohtaamaan vastaan tulleiden veneiden aallot ennen 
Virtosaaren laituriin pääsyä. Lokikirjamerkinnän mukaan kello oli 15.44. 
Laiturissa olleen 1970"-luvulla valmistetun norjalaisen moottoriveneen 
kuljettaja vinkkasi kajakkien kiinnittämisestä laituriin veneväylän 
vastakkaiselle puolelle. Kajakkikunta kuitenkin päätyi tyhjentämään 
kajakit varusteista ja kantamaan ne maalle -- mikä osoittautui erittäin 
hyväksi ratkaisuksi, koska saari oli ilmeisen suosittu, veneiden vaihtuvuus 
laiturissa oli suurta ja erityisesti saaren saunassa kävi paljon porukkaa. 

Samaisen veneen kuljettaja osasi myös vinkata oivasta leiripaikasta 
Hankosaaressa: ''laguunista'', jonne ei tuule koskaan. Ikävämpänä uutisena 
hän kertoi, että leiripaikan kohtalo on vielä auki, koska Metsähallitus 
saattaa luopua sen ylläpidosta. Tällä mainospuheella kajakkikunta päätti 
suunnata sinne seuraavan päivänä. 

Päijänteen virkistysalueyhdistyksen ylläpitämät sauna ja keittokatos 
tarjosivat hulppeat leiripuitteet kajakkikunnalle. Pitkän päivän 
päätteeksi myös reippaat melojat pääsivät saunan löylyihin 
majoitteidensa pystyttämisen jälkeen. Majoitteiden ulkotelttoihin kertyi 
hurja määrä kärpäsiä. Yksi majoite pystytettiin vanhojen perustusten 
päälle, mitä jotkut osallistujista piti aavistuksen arveluttavana. 
Päivälliseksi syötiin hyvää ja ravitsevaa hernekeittoa.

Ainakin allekirjoittaneella uni maistui hyvin edellisen huonommin nukutun yön, 
pitkän melonnan ja saunan jälkeen; allekirjoittaneen valot sammuivat kello 
21.04.}{%
Ilmatieteen laitoksen Asemantauksen (Heinola) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi 13--20~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus oli 
48--71~\%, pilvisyys selkeästä melkein pilviseen, näkyvyys 25--49~km ja 
sadekertymä 0~mm. Pulkkilanharjun (Asikkala) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi taas 13--19~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus 
oli 55--80~\% ja pohjoistuulta 2--5~m/s (puuskissa 3--7~m/s).}






\loki{4}{%
Virtosaari (Asikkala) -- Hankosaari (Asikkala), 11~km}{%
Toivo}{%
Ahti}{%
Elias ja Janne}{%
Torstaipäivä alkoi nokipannukahveilla -- tai siis -- Trangian kahvipannulla 
avotulella laitetulla kahvilla. Myös osa huviveneistä oli jäänyt yöksi 
laituriin. Keli vaikutti suotuisalta ja aurinko näyttäytyi. Vilistipä 
leirialueella myös sisilisko. 

Edellisenä päivänä mainittu ''laguuni'' paikannettiin kartalta ja sinne 
arvioitiin olevan noin kymmenen kilometrin matka. Edessä oli taas siis vähän 
lyhyempi etappi. 

Kajakit kannettiin rantaan -- tällä kertaa saunan laiturille, josta ne 
kuormattiin. Vesille lähdettiin lokikirjamerkinnän mukaan kello 10.44. Heikko 
pohjoisen puoleinen tuuli ei häirinnyt melomista suojaisassa solassa. 

Kajakkikunta jakaantui Vahtisaaren kohdalla hetkeksi, kun osa melojista ohitti 
saaren sen pohjoispuolelta ja osa eteläpuolelta. Varsinaisia taukoja ei 
pidetty ja selkeä reitti kulki Kemijoen eteläuomassa.

Pian olikin jo lounasaika: Seurue pysähtyi Valtionkärjen nuotiopaikalle 
laittamaan ruokaa. Kajakit saatiin suojaan kärjen takana olevaan kaislikkoon. 
Aurinko oli mennyt pilveen ja tuuli oli voimistunut navakaksi, mikä viilensi 
nopeasti melomisen lämmittämät retkeläiset. 

Melonnanjohtaja oli suunnitellut kahden retkikeittimen (Trangia 25) riittävän 
kuuden hengen seurueelle, mutta viimeistään Valtionkärjessä tämä 
osoittautui virhearvioksi. Lohdutukseksi mukaan oli sattunut lippukunnan 
varastolta kokoelma Lämmin Kuppi "=keittoaineksia, joita osa melojista söi 
nälkäänsä. Niin ikään melonnanjohtaja oli vastannut aikaisempien päivien 
ruokien laittamisesta, minkä vuoksi tällä kertaa elukkaan tarttui Elias. 

Lounaan jälkeen kurssi otettiin kohti Ropioissaaren itäkärkeä ja 
Hopeaselkä melottiin kauniissa kaaressa sen pohjoisrantaa mukaillen. 
Lokikirjamerkinnän mukaan reitillä ohitettiin noin kymmenmetrinen alus ennen 
jännittävän Hopeasaaren sillan alitusta. Kajakkikunta epäröi hetken 
Pässisaarien suojassa, mikäli sillan ali pääsee melomaan kajakilla. Tanguyn 
kiikareilla kulku näytti lupaavalta ja niin kurssia muutettiin kohti 
Hopeasalmen kärkeä.

\begin{figure*}[p]
\thisfloatpagestyle{empty}
\vspace*{-1.5cm}
\makebox[\linewidth]{\includegraphics[width=\paperwidth]{assets/no_auto_compression/piisaminhanta4}}
\end{figure*}

Alituksen jälkeen pidettiin Hopealahdessa tauko kajakkien lipuessa tuulen 
mukana koko ajan kohti Hopeasaaren rantaa. Eväitä syödessä seurattiin 
pienen moottoroidun ja katetun lautan kulkua lahdessa. Pirttisaaren 
eteläkärjestä otettiin kurssi kohti karimerkkiä, josta sitten käännyttiin 
Hankosaaren ''laguuniin''. 

\begin{figure*}[p]
\thisfloatpagestyle{empty}
\vspace*{-1.5cm}
\makebox[\linewidth]{\includegraphics[width=\paperwidth]{assets/no_auto_compression/piisaminhanta5}}
\end{figure*}

Loppumatkan sivuaallokosta huolimatta osa melojista oli sitä mieltä, että 
Ruotsalainen pitäisi selättää vielä tänään, mutta se päätettiin 
kuitenkin jättää huomiseksi. Suojaisaan lahteen rantauduttiin 
lokikirjamerkinnän mukaan kello 14.54. Lahdessa oli ankkuroituna moottorivene.

Ahti rantautui kalliorantaan asetellulle puuluiskalle, mutta ui sitten 
kajakkinsa samaan paikkaan muiden kanssa lahden kaakkoispohjukkaan. 
Rantautumispaikalta löytyi oiva kanttarelliapaja, jota väistettiin kajakkeja 
maalle kannettaessa. 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami13}
\caption{Toivo löysi paljon mustikoita Hankosaaresta. Taustalla Tanguy 
pystyttää kevytpeitettä riippumatolleen.}
\end{figure*}

Lyhyemmän etapin ansiosta leirissä oli paljon aikaa erilaisille 
harrastuksille: Kajakkikunta teki lyhyen kävelyretken saaren eteläkärkeen, 
josta löytyi paljon vesilintujen jätöksiä, osa melojista innostui 
näpertelemään kaarnaveneitä -- tosin Eliaksen kaarnavene oli ennemminkin 
kaarna"-ilmatukialus --, jotkut loikoilivat riippumatoissa, toiset poimivat 
mustikoita ja toiset kävivät uimassa. Keksivätpä nuoremmat osallistujat 
myös kaikkea muuta äärimmäisen fiksua leiritekemistä\ldots

Päivälliseksi tarjoiltiin saaresta löytyneillä kanttarelleilla ja tateilla 
höystettyä nötköttikastiketta, riisiä ja pastaa. Päivällisen 
valmistamisesta vastasi Ahti. Viime nötköttikerrasta rusakoiden reissulla 
olikin vierähtänyt jo tovi. 

Leirin tukikohtana toimi saaren laavu, jonka edusta vilisi muurahaisia. 
Saarelta löytyi myös tyhjä puukatos ja huussi, mutta selvästi alueen 
ylläpito oli jäänyt viime aikoina vähemmälle. Kuten ensimmäisenä yönä 
osa majoitteista pystytettiin laavun sisälle. 

\begin{figure*}[t]
\centering
\includegraphics[width=\linewidth]{assets/piisami15}
\caption{Viimeisen päivän etappi käytiin huolellisesti läpi ennen vesille 
lähtöä.}
\end{figure*}

Ennen nukkumaanmenoa nautittiin iltateet avotulella.}{%
Ilmatieteen laitoksen Asemantauksen (Heinola) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi 16--18~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus oli 
60--69~\%, pilvisyys puolipilvisestä pilviseen, näkyvyys 13--48~km ja 
sadekertymä 0~mm. Pulkkilanharjun (Asikkala) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi taas 16--17~°C lämmintä, ilman suhteellinen kosteus 
oli 64--75~\% ja koillistuulta 2--6~m/s (puuskissa 5--8~m/s).}




\loki{5}{%
Hankosaari (Asikkala) -- Kylpylänranta (Heinola), 11~km}{%
Mikko}{%
Janne}{%
Elias ja Janne}{%
Perjantaina vesille lähdettiin lokikirjan mukaan kello 8.54. Keli oli varsin 
selkeä mutta tuuli puuskaista ja pohjoisesta. Päivälle oli luvattu 
ukkoskuuroja ja kajakkikuntaa jännittikin, kuinka Ruotsalaisen selän ylitys 
onnistuisi. Selätysstrategia oli kaartaa Hanko- ja Honkasaarien välistä ja 
ottaa suunnaksi Kuisankärjen loisto, mikä käytiin merikartalta läpi ennen 
vesille lähtöä.

Saarten välissä oli varsin matalaa, mutta kajakkien syväys riitti oikein 
mainiosti. Ensimmäiset melanvedot otettiin suoraan vasta-aaltoon itään; 
tuuli puhalsi selkeämmin idän puolelta ja aallokko oli jo kohtalaista. 
Samalla eteläiseen horisonttiin piirtyi selkeä sadealue.

Näkyvyys oli hyvä, mutta vajaan neljän kilometrin päässä olevaa loistoa 
oli hankala tavoittaa. Honkasaaren länsipuolella olevan luodon suojissa 
havaittiin lopulta tavoiteltu loisto -- aavistuksen Kirstinsaarten piilossa. 
Kajakkikunnalla oli kurssi. Mikko, Toivo ja Elias meloivat edellä, Tanguy, 
Janne ja Ahti perässä. Veneväylän ylityksen jälkeen porukka otettiin 
kasaan Selkäsaarten suojassa. 

Buster L "=moottorivene ohitti kajakkikunnan lännen puolelta, horisontissa 
kuului vähän ukkosen jylinää ja näykipä yksi salamakin. Kollarinselän 
yli puhaltava tuuli nostatti aaltoja, jotka keinuttivat kajakkeja ja löivät 
ajoittain niiden kannelle. Etupainoisempi kajakki taisi sukeltaa läpi 
suurimman osan aalloista\ldots 

Loistolle saavuttaessa Vasikkasaaren vierasvenesatama ei ollut enää kaukana 
ja melojat rantautuivatkin samoihin aikoihin muuan moottoriveneilijöiden 
kanssa; he olivat kuulemma tulleet sateelta suojaan. 

Tihkusade alkoi juuri kun trangiat oltiin saatu esiin, mutta meni pian ohi. 
Maittavan lounaan laittoivat Elias ja Toivo vierasvenesataman saunan 
terassilla. 

Lounastaukoa venytettiin tarkoituksella, koska kajakkien nouto Heinolasta 
oltiin sovittu vasta iltapäiväksi. Aurinko pilkisti pilvien raosta ja osa 
melojista veti lonkkaa sataman nurmikolla. Tuuli ja aallokko olivatkin 
merkittävästi heikenneet, kun suunta otettiin kohti Heinolan keskustaa, 
tarkemmin, Tähtiniemen siltaa. 

Jalavasaari ohitettiin idän puolelta ja Heinäsaaren sillan ali uskallettiin 
meloa vaikkakin vesikasvustoa oli runsaanpuoleisesti. Mikonsaari päätettiin 
kiertää, koska ei ollut aivan selvää, pääsisikö saaren toisella puolella 
olevasta satama"-altaasta helposti ulos. Kumpeli-kylpylän laiturista oli juuri 
lähdössä vene, mutta kaikki kajakit ehtivät juuri ja juuri sen alta pois.

Maali häämötti ja aidatun uimarannan sijaan kajakit rantautuivat sen 
pohjoispuolella olevaan rantaan. Melonta oli päättynyt ja lokikirjamerkinnän 
mukaan kello oli 13.29. Rannassa varusteet purettiin tarkastusta varten ja omat 
tavarat pakattiin kantoon ottamista varten. 

Kajakkien luovutuksen ja muutaman tuotelahjan jälkeen retkue suuntasi kohti 
Heinolantorin kauppoja, joista ostettiin melontajäätelö ja bussieväät. 
Suurin osa eväistä syötiin kuitenkin jo torilla. 

Torilla hengailun jälkeen siirryttiin bussipysäkille, josta matka takaisin 
Helsinkiin alkoi. Vaikka bussi olikin vähän myöhässä, Kamppiin saavuttiin 
suunnilleen aikataulussa. Vielä metrolaiturilla ennen idän metroon 
hyppäämistä melonnanjohtaja jakoi osallistujille ansaitut melojan merkit: 
hyvin melottu!}{%
Ilmatieteen laitoksen Asemantauksen (Heinola) havaintoasemalla merkittiin 
melontapäivän sääksi tihkusadetta, 15--17~°C lämmintä, ilman 
suhteellinen kosteus oli 69--86~\%, pilvisyys puolipilvisestä pilviseen, 
näkyvyys 19--46~km ja sadekertymä 0~mm. Pulkkilanharjun (Asikkala) 
havaintoasemalla merkittiin melontapäivän sääksi taas 16--17~°C 
lämmintä, ilman suhteellinen kosteus oli 72--86~\% ja koillistuulta 2--8~m/s 
(puuskissa 4--10~m/s).}
\end{multicols}

{\raggedleft Kartat: Traficom\\ Kuvat: Janne, Mikko ja Tanguy\\ Teksti: 
Janne\par}
